Vreme čitanja: oko 3 min.
KOLUMNA: Svaki put kad sam povređivala emotivnog partnera - kažnjavala sam svog oca
Vreme čitanja: oko 3 min.
Dugo mi je trebalo da shvatim da "kvar" koji su prouzrokovali moji roditelji ne može popraviti tuđa ruka - da se kroz odnose sa drugima svetim upravo njima
![Anđelina Džoli i otac Anđelina Džoli i otac](https://xdn.tf.rs/2024/07/18/shutterstock186515798-460x0.jpg?ver=072745)
Potreba za ljubavlju je vatra koja se ne gasi, i onda kada nas ne greje najjačim plamenom, ona tinja u nama, u potaji, čekajući na rasplamsavanje.
Kažu da je ljubav prema sebi osnovni temelj za prihvatanje drugih vrsta ljubavi i kreiranje zajednica - romantičnih i prijateljskih. Ali šta je sa nama, kojima su od detinjstva usađeni nezdravi šabloni međuljudskih interakcija, koji smo zagrljaje merili na kašičicu a kritike na tone? Šta je sa decom koja su se pretvorila u odrasle ljude večito gladne pažnje i konekcije?
Okolina je moju potrebu za konstantnom hipervalidacijom pripisivala narcisoidnosti i egoizmu. Ali šta se zapravo krije iza egoistične osobe, one koja žudi da bude priznata, prihvaćena i obožavana? Nedostatak sigurnosti. Ego je oklop, skrivanje, ono što koristimo kada nismo sigurni u kvalitete koji se nalaze iza njega. Odakle potiče nizak nivo samopouzdanja? Pa, od primarne socijalizacije - porodičnog doma.
Moja majka je oduvek smatrala da treba da budem prizemljena, ne sanjam i ne maštam mnogo jer "život ubija svu čaroliju". Trebalo mi je dugo da shvatim da je sopstvenu nedoraslost i razočaranje u neostvarene ambicije projektovala na mene; da je svako "ne možeš" i podsmeh bio namera da me zaštiti od neuspeha - onog kroz koji je ona prošla, ne shvatajući da me na taj način priprema za isti.
![Gossip Girl](https://xdn.tf.rs/2024/07/18/profimedia-0593117427-460x0.jpg)
Deca, poput životinja, uče po modelu ponašanja. Našu sliku o sebi i svetu ne stvaramo mi sami, već je nadograđujemo, dok nam temelje zidaju primarni staratelji - uglavnom roditelji.
Gledala sam žene, koje nisu mogle da mi pariraju ni na jednom životnom polju, kako bujaju od samopouzdanja. Kada sam ih bolje upoznala, shvatila sam da to "ide iz kuće", da su im njihove majke odmalena govorile kako su princeze koje sve zaslužuju ili ratnice koje sve mogu.
Kako su im očevi postavili primer viteza kojeg sutra nijedan neće moći da zameni. Meni je moj ostavio procep između straha od potpune predaje i straha od napuštanja. Potrebu da bežim pre nego shvatim da je mesto sa druge strane jastuka prazno.
Osoba koju je napustio roditelj drugačije tumači partnerovo neodgovaranje na poruku, u poređenju sa osobom koja je odrasla u zdravoj zajednici. Ona strahuje da je svako "seen" - napuštanje. Anksioznost pojedinca iz disfunkcionalne porodice potiče iz potrebe za kontrolom, potrebe da više nikada ne igra na sceni svog detinjstva - onaj koji je svoja jutra provodio budeći se u srećnom domu to ne može da razume.
Svaka trauma nepromenjivo menja našu srž i kroji toksične obrasce ponašanja koje je kasnije teško promeniti, jer, naposletku, vi ste i dalje samo dete koje želi da bude voljeno i dovoljno dobro. U vama je praznina koju godine i zrelost nisu ispunile. I tu dolazimo do glavnog problema - ta neiscrpna jurnjava za nekim ko će nadomestiti nešto što vam prvenstveno nije ni uskratio.
![Blejk Lajvli, Tračara](https://xdn.tf.rs/2024/07/18/serena-460x0.jpg)
Još duže mi je trebalo da shvatim da "kvar" koji su prouzrokovali moji roditelji ne može popraviti tuđa ruka. Svaki moj odnos ubila su očekivanja, potraživanja, strahovi i bes. Nisam shvatala da mala Nina u meni vrišti i buni se; da se kroz odnose sa drugima u stvari svetim svojim roditeljima.
Svaki put kada sam povređivala svog partnera - kažnjavala sam oca. Svaki put kada sam precrtala drugaricu iz svog života jer mi se nije dopalo njeno mišljenje - ponavljala sam model ponašanja koji sam razvila u odnosu sa majkom.
Već 12 godina praktikujem iscrpljujući agonični obrazac ponašanja koji volim da zovem "zmija sebi grize rep" - infinitivna samodestrukcija. Kažu da je osvešćivanje put ka zalečenju, ali smo, iz mog iskustva, osuđeni da neke rane krpimo ceo život, emotivno osakaćeni, željni početka koji je moguć samo ukoliko bismo se ponovo rodili.
I zato, vaspitavajte svoju decu tako da sutra ne moraju da utapaju večnu žeđ za priznanjem na tuđim izvorima.
(Ona.rs)
Pošaljite nam Vaše snimke, fotografije i priče na broj telefona +381 64 8939257 (WhatsApp / Viber / Telegram).
Video: Konferencija "Kragujevac- Grad po meri svake porodice": Važnost roditeljstva kao stuba celog društva
Ona.rs zadržava sva prava nad sadržajem. Za preuzimanje sadržaja pogledajte uputstva na stranici Uslovi korišćenja.